- Løvet du kokte i morges... - Det var tornebusksuppe.
Har du merket at jeg ikke kan gå mer enn 50 steg uten å måtte drite?
Det er en tilvenningssak.
Du inngikk en avtale med fienden min. Antedias hær står klar-
- om du ikke får dette i havn, og jeg skal stole på deg?
Vil du ligge med henne før hun dør?
Et lite råd: Hold øye med mannen din.
Send beskjed til regnenses-stammen. De kan starte beleiringen.
- Stoler du på ham? - Ikke det spøtt.
Jeg vet hvorfor romerne kom. Lokka, jorddemonen, vil tilintetgjøre deg.
Grip dem!
- Beskytt dronningen! - Du har begått en stor feil i dag.
- Sammen må vi tilintetgjøre Lokka. - Sammen?
De synger navnet ditt, søster. De døde synger navnet ditt.
Det viser seg at du ikke er en uviktig, irriterende liten plage.
Takk.
Så du Islene?
- Svar meg, jente. - Ja.
Hun fortalte deg noe om underverdenen og deg?
Ja.
Mannen utenfor sa at det fins en spådom...
Skjebnen. Han forklarte meg det også.
- Tror du på ham? - Jeg vet ikke hva jeg skal tro.
Om det var Islene du så, så er det sant.
Det er det jeg er redd for.
Du skal ut på en veldig viktig reise. Din venn der ute vil passe på deg.
Hva mener du? Hva har han sagt? Hva med deg?
Det fins store farer der du skal. Du kan ikke ha en blind mann på slep.
Du sa at jeg bestemmer. Jeg forlater deg ikke. Punktum!
Du reddet livet mitt. Jeg stoler på at du gjør det rette.
- Jeg kan ikke miste deg igjen. - Du skal bare ut på en reise.
Som barn gjør. De blir store, reiser, kommer hjem og beretter faren om alt.
Det blir kanskje ikke i denne verden, men jeg får se deg igjen. Og Islene.
- Hvor skal du? - Ikke tenk på meg.
- Jeg er ikke klar. - De roper på deg, Cait.
Du vet hva du må gjøre. For meg, for Islene, for oss alle.
Vis meg veien mot sør. Den er jeg godt kjent med.
Hvordan skal du klare deg?
Ikke bekymre deg for meg.
Du bør jaggu ha rett, ellers skal jeg finne deg, øyne eller ei.
Før du vet ordet av det, leter du etter dine. Er det klart?
Klinkende klart.
- Han er fortapt. - Hva?
VINTER FIRE MÅNEDER SENERE
- Fryser du ikke, mor? - Takk, kjære gutten min.
Mitt brennende ønske om hevn holder meg varm.
Det har gått fire måneder. Kanskje vi bør forhandle.
For noe tøys. Det er nå det begynner å bli interessant.
Det er slutt på kjøttet. Grisene, hønene, kyrne, endatil hestene.
- Hvor mye hvete har vi? - To måneders forsyning.
- Da får vi spise brød. Deretter grøt. - I tre måneder?
Vintermåneder. Så får vi se hvordan hun liker vinterkulda.
Vi får se hvem som har sterkest vilje.
Dere lurer vel på hvorfor jeg ba dere komme.
Dette er Ashur Ram og broren Aziz fra Assyria.
Jeg kjenner Ashur Ram. Vi har møttes mange ganger.
Og hvem har ikke hørt om Hella, Den irske ravnen, farao-dreperen?
- Hennes dåder er viden kjent... - Jeg aner ikke hvem dere er.
Hvor er gullet? Budbæreren sa at det var 100 solidus på forskudd.
- Vil du ikke vite hva oppdraget er? - Jeg vil se gullet først.
- Hvem søker du, general? - En cantiaci-jente.
Hun forlot citadellet for 4 md. siden med sin blinde far.
En jente og en blind far? Det er spådommen til druidene.
Det er jenta jeg er ute etter.
Den som gir meg hodet hennes, den mannen eller kvinnen-
-får det tidoble av dette.
Dere er alle kriminelle, og noen har fått sin dødsstraff av Senatet.
Men den som gjør dette, får keiserens beskyttelse...
- Faen. - ...i hele vårt rike til evig tid.
- Hva er det? - En armbrøst.
- Hvor mye? - Den er ikke til salgs.
Jeg har ikke hele dagen.
Pass deg, den er kraftig.
Jeg heter Jhehutamisu Akbolla Ramses.
Giften min virker raskt og sakte. Det er den sakte du bør frykte.
Beleiringen av Crugdunon, dag 131. Det har ennå ikke snødd.
Pakten med Antedia står sterkt, og 20. Valeria Victrix-legion kommer...
Så... du snakker på vegne av keiseren nå?
Og du lytter ved dørene.
La oss få én ting klart: Jeg blindet det svinet. Ingen ba meg om det.
Ingen ånd dukket opp. Ingen kentaur kom og hvisket meg i øret.
Jeg hadde bare lyst. Sier du at jeg gjorde det fordi det var meningen?
Så ingen fikk deg til å gjøre det? Du hadde bare lyst.
Du har straffet fanger før. Blindet du noen?
Den første gangen.
- Hva var det du mislikte? - Han var en fitte.
- Du ville gjort det samme. - Jeg var ikke der.
- Jeg kunne skjært ut tunga hans. - Men det gjorde du ikke.
Men jeg kunne. Jeg kunne ha gjort det!
Men det gjorde du ikke.
Ryk og reis. Jeg går og driter.
Jeg er ganske sikker på at det var min idé, men om det var en spådom-
- sier den hvor mange ganger jeg skal tørke meg i ræva?
Du jobber ikke for keiseren. Så hvem faen jobber du for?!
Bank-bank.
Alt i orden?
Ja.
Så skynd deg. Vi må besøke den gamle røya.
Gå ut. Så dette er alt vi har igjen?
- Det er det. - Det vinner oss litt tid.
Til hva? Helt siden romerne kom, har denne festningen vært fortapt.
Det tror jeg faren din også visste.
Har du noen gang lurt på om vi burde flyktet? Bare du og jeg?
Hver dag.
Men så ser jeg på fjesene til de der ute. De sultne barna.
Du har intet valg. Gi tapt for romerne. Betal skatt.
Det er for sent nå. General Aulus vil aldri stole på meg.
For jeg vet hvem han er. Jeg vet hva han er, og hva han vil.
- Hva mener du? - Han kom og snakket om skatter...
- ...men han var ute etter noe annet. - Gi opp festningen. Folket får leve.
Vi vet begge at Antedia ikke vil vise noen nåde.
Hun vil drepe meg sist og tvinge meg til å se alle dø.
Kjenn den lukten. Deilig, ikke sant? Om noen uker har de ikke mer korn.
Da må de spise hundene sine, så beltene, og så blir det skosuppe.
Så går det ikke lenge før de skjeler mot barna sine. Da kan vi forhandle.
Velkommen. Akkurat i tide til frokost.
- Hvor er legionen du lovte meg? - 20. Valeria Victrix er på vei.
De tok kontakt for to dager siden.
Vi kunne fått tusen mann fra Noviomagus Reginorum på halve tiden.
Hadde jeg ant hvor det er, ville jeg nok blitt imponert.
Det er på tide å bruke spionen din.
- Jeg velger når det blir. - Vi kan velge sammen.
Tviler du på strategien min? Jeg beleiret folk før du var påtenkt.
Jeg mener at tiden er inne.
Gildas, send dette til vår venn i citadellet.
- Hva er i veien med guttegutten din? - Han har mistet appetitten.
Hva er i veien, søtnos? Liker du ikke maten min?
Dronningen stilte deg et spørsmål.
- Jeg er ikke sulten. - Ikke sulten? Hører du det, Kerra?
Vår venn her er ikke engang sulten-
- mens andre ville gitt sin høyre arm for sånn mat.
Spis eggene mine, ellers blir jeg sint.
- Hva? - Hva?
Du sa at du hadde tenkt på noe.
Jeg har tenkt at vi kanskje burde...
- Bli inne. - Nettopp.
- Hei, du. - Hei, venn. Kom inn.
Hvor er jenta?
Hei!
- Hva vil du? - Jeg er sulten.
Har dere noe til overs?
Her, jente. Vi skal gi deg mat. Kom og sett deg hos meg.
- Ja, vi skal gi deg litt. - Ikke vær redd.
- Sett deg på fanget mitt. - Takk, så snilt.
- Vent litt. Hva er dette? - Hva er det?
- Er det ikke fint? - Nydelig.
Se på det. I midten. Ser dere i midten?
Bra. Når brisen blåser over...
Når brisen blåser over fjeset ditt, føler du deg søvnig...
Når den kalde vinden blåser over fjeset ditt...
Når den kalde vinden blåser...
Når brisen...
...over fjeset ditt...
Når brisen blåser over fjeset ditt, føler du deg søvnig!
Etter henne! Etter henne! Etter henne!
Hvor ble hun av?
"Når brisen blåser over fjeset ditt, blir du søvnig."
"Øyelokkene blir tunge, og du driver inn i en rolig søvn."
- Jeg var nervøs. - Kald vind?
- Det er jævlig kaldt! - Det blåser jeg i.
Det skal være mildt! Du rotet det til og fikk oss nesten drept.
- Jeg prøver! - Prøv litt hardere.
Du kunne ikke ha sjarmert ei jævla katte! Utrolig.
Vi må videre. De soldatene leter etter oss nå.
Det perfekte sted: Elv, kaniner, men nei da. Vi må dra fordi du...
- Det er vanskelig. - Da jeg var liten...
...kunne jeg trollbinde en landsby med en pinne.
- Dra til helvete. - Etter fire måneder...
...vet du ikke hva fuglene gjør, eller hva vinden betyr.
Du er udugelig. Det er som å undervise et tre.
Dette er siste gang jeg spør. Hvor er jenta?
Vent, vent! For en stund siden så jeg en blind mann og en jente.
- Når? - Det er litt kinkig.
Tiden har gått i surr.
- Hvor var hun? - Ved veikrysset utenfor landsbyen!
Hun gikk nordover, han sørover med en annen. Det er alt jeg vet!
Den var kraftig, ja. Verdt hvert øre.
Takk for at dere drasset på gullet hele veien.
Hvor er veikrysset?
Denne spådommen nevner en ung datter og en blind far.
- Hva er poenget ditt? - Så da du møtte meg og far...
- Nå skjønner jeg. - Jaså? For det tror jeg alle gjør.
Han var ikke blind til å begynne med.
Blind far, ung datter... Kanskje du er den blinde.
La meg fortelle deg det neste som skjer i spådommen.
Lokka sender tre helveteshunder for å finne den utvalgte.
Hva sier du til det?
- Helveteshunder? - Helveteshunder.
- Hva er helveteshunder? - Ikke noe bra. Ikke kjæledyr.
Hva skjer etter at helveteshundene er sluppet løs? Med den utvalgte?
Jeg vet ikke.
- Vet du ikke? - Jeg kom ikke lenger.
- Hvorfor det? - De hev meg jo ut!
- Så du vet ikke slutten? - Nei.
Er det overhodet nevnt noe i spådommen om deg?
- Spådommen er ikke detaljert. - På'n igjen...
Den skal være mystisk. Den nevner ikke hver minste detalj.
Skulle du egentlig vært her? Kanskje jeg klarer meg bedre alene.
- Ikke vær tåpelig. Du trenger meg. - For du er jo så viktig.
Så nyttig at du når som helst kan bli en demon igjen og rive hodet av meg!
- Du har forandret deg. - Ikke du. Du er fortsatt en dust.
Siden du fant ut at du er spesiell, vet du liksom alt.
Jeg skal si hva en helveteshund er. Den sier: "Fokuser."
"Prøv litt hardere, for dette er ingen lek."
Du har vært flink, min skjønne.
Hun er ikke sammen med en blind mann, men med en druide.
Fuglen røpet deg. Jeg så den på lang avstand.
Hvilken virker raskt og hvilken sakte?
- Dra til helvete. - Jeg kom nettopp derfra.
Så, Jhehutamisu Akbolla Ramses...
Fortell meg om spådommen.
Er alt i orden, leirprefekt?
Leirprefekt?
Takk, Vitus.
Vi har fått nyheter fra 20. Valeria Victrix-legionen.
De er en dagsmarsj fra Crugdunon.
- Hva heter du, skriver? - Marcus.
Kom og sitt hos meg.
Sett deg.
Takk.
- Har du barn? - Fire døtre. Født i hver sin årstid.
Tenker du noen gang at når vi er borte-
- når vi er bare knokler og noen tenner og en halv bøtte jord...
...at dine ord er alt de vet om det som skjedde her?
Bare tenk på det. Folk vil lese dine ord og tenke:
"Det var det som skjedde. Det var det de gjorde."
Uten deg ville dette bare vært en drøm om fortiden.
Så du er en veldig viktig mann, Marcus.
For du... Du hvisker til fremtiden.
Drikk.
Sulten?
- Slipp meg løs. - Tilgi meg, sir, men nei.
Vi har ikke hørt fra deg på nesten en måned. Har du intet nytt?
- Matforsyningene minker. - Ikke fort nok.
De har knapt tre måneder med korn.
Hvordan går det med den nye dronningen?
Dette må være litt av en test for en fersking.
Dronningen er en god leder for folket sitt. Hun trøster dem.
Jeg skal fortelle deg en liten hemmelighet, galler.
Helt siden jeg var lita, har jeg visst når menn snakker sant til meg.
Jeg bare lukker øynene, hører ordene, så vet jeg om det er løgn eller ei.
Så jeg skal stille deg et spørsmål og lukke øynene.
Og hvis du lyver for meg, skal jeg skjære av deg testiklene-
- steke dem på stekepanna og gi dem til deg.
Og så sulten som du er, sluker du dem nok.
Hva føler du for den nye dronningen?
- Jeg vet hvor min lojalitet ligger. - Høyere, takk.
- Jeg vet hvor min lojalitet ligger. - Så gjør din plikt, galler!
Er alt bra?
Føler du deg bedre nå?
Stakkars Marcus.
Visste du at han hadde fire døtre? De var født i hver sin årstid.
Si meg, min venn...
Var du alene om dette, eller fikk du hjelp?
Hva har jeg gjort?
Vi har kommet til veis ende, vi to.
Men for gammelt vennskaps skyld skal jeg gi deg et råd.
Og du gjør lurt i å følge det.
Løp.
Flytt dere!
Brann! Brann!
Vent! Det er ingenting vi kan gjøre.
Rumlende mager. Rumlende mager.
Sola står lavt i vest, og stærene flyr lavt gjennom skogen.
Ta deg god tid.
Etter tre dager med regn-
- finner du hvit fluesopp på nordsiden av gamle eiker.
Greit...
Legg disse ni knoklene slik at de viser om det er fare på ferde.
Far er død.
Faren din er snarrådig og kan ta vare på seg selv.
Han er blind. Jeg sviktet ham. Jeg lovet å beskytte ham.
- Greit... - Det var en fryktelig feil.
Jeg skulle aldri forlatt ham.
Alle jeg har elsket og brydd meg om som har vært glad i meg, er døde.
- Hør her... - Jeg er ikke sterk nok.
Det som skulle skje, kommer ikke til å skje på grunn av meg.
Det vet jeg nå. Det er helt tydelig.
Jeg er ikke den utvalgte. Jeg er ikke den du trodde jeg var.
- Hva ville Islene sagt? - Jeg kan jo spørre henne.
- Ta meg til underverdenen. - Nei. Nei!
- Jeg må se dem. - Du aner ikke hva du snakker om.
Du har ikke ferdighetene, metodene, veiene dit.
- Du hadde ikke funnet veien tilbake. - Hvem sier at jeg vil det?
Jeg visste ikke at du var så svak.
Det visste jeg. Det har jeg alltid visst.
Vi er jo langt fra alt.
Vi er langt fra alt.
Du er delirisk. Du har ikke spist.
Jeg går og henter vann.
Hun burde vært sterkere. Hvorfor forstår hun ikke?
Denne gjør det ikke.
Er dette den rette? Tegnene var jo sterke.
Pokker.
Far... jeg kommer.
Du slipper å vente mer.
Faen!
Faen! Jeg tok feil.
Jeg tok feil.
Se meg i øynene, og fortsett å se.
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com